Tidligere på Ghost Whisperer.
Hunter!
Nei! Jim!
Melinda?
Hei!
Hva er dette? Hvor er jeg?
Hilser du ikke på storebroren din?
Dan?
Jeg har ventet i flere timer.
Timer?
Timer, år, hvem vet? Det er det samme.
Men jeg har ventet på deg.
-Dan, hvorfor er vi her? -Kjenner du deg ikke igjen?
Far brukte å ta deg med hit.
Når du var trist, dere fisket her
eller dinglet med føttene og snakket.
-Vi kom hit da du døde. -Jeg vet det.
Jeg så på.
Nå kan vi dra.
Hvor da, Dan?
lnn i lyset, vel.
Jeg skal ta deg med. Det er derfor jeg har ventet.
Gamlefar sa: "Neste gang jeg ser dere,
"vil jeg se dere sammen."
-Er far der? -Jeg har bare sett ham så vidt.
Han sa at jeg fikk slippe pingvindressen
når vi går videre, la oss dra.
Dan, jeg kan ikke.
-Jeg må treffe Melinda. -Jim, Melinda klarer seg.
Det gjør hun ikke. Hun er et vrak. Jeg må treffe henne.
-Jeg må snakke med henne. -Nei.
-Hun venter på meg. -Tro meg.
-Det må hun. -Jim, hør på meg.
Vet Melinda at du elsker henne?
Vet alle du bryr deg om hvor mye du bryr deg om dem?
Jeg tror det.
Da er du ferdig.
Du er klar for å gå videre.
Nei.
Jeg kan ikke forlate Melinda.
Du gjør som du vil, bror.
-Blå kode. -Nei.
Det var det. Vi har mistet ham.
Ned, kan ikke du se etter
om søpla må settes ut eller om posten er kommet?
Det går bra. Ikke bekymre dere for det.
Mer te?
Jeg kan ikke tro at jeg ikke har sett ham.
Han har ikke kommet. Det har gått to dager.
Kanskje... Kanskje han har gått videre.
Ja. Jeg håper det.
Men ville han ikke tatt farvel?
Han ville vel ikke bare forlatt deg?
Takk for at du bemerker det.
-Har du følt noe? -Mel, jeg er her.
-Et nærvær eller noe? -Jeg er her.
Jeg har ikke sett noen spøkelser siden Jim døde. Ikke det at jeg vil.
Vi må bestemme en dag for begravelsen.
Jeg klarer ikke. Det blir for endelig. Jeg klarer det ikke.
Jim?
-Mel, det er ikke meg. -Ser du et spøkelse?
-Jeg er her. -Jeg ser ingenting.
Hei!
Han er her.
Nei, det er ikke meg.
Melinda, hvorfor kan du ikke se meg?
Kan du se oss?
Takk.
Mor.
Alle er så triste.
Jeg vet det er forferdelig.
Men du må tro på at alt går seg til.
Det er ikke din oppgave å ta vare på dem lenger.
De tar vare på hverandre nå.
Melinda kan ikke se meg. Hun vet ikke at jeg er der engang.
Det er sorgen. Det gjør skillet sterkere.
Det blokkerer talentet hennes fordi det er så personlig.
Når hun finner glede igjen, kommer det nok tilbake.
Jeg kan ikke forlate henne slik. Hun må få ta farvel.
-Begge trenger vi det. -Jim, hør her.
Du er på terskelen. Hvis du ikke kommer snart...
La oss bare si at jeg ikke kan vente mye lenger.
Jeg vet ikke om dette vil forsvinne,
denne følelsen. Jeg savner deg sånn. Alt gjør vondt.
Det er ikke noe jeg gjør som ikke handler om deg.
Selv å åpne kjøleskapet, jeg skulle til å spørre om du ville ha noe.
Og i går, da det var tallerkener i oppvaskkummen,
tenkte jeg: "Hvorfor kan han ikke sette dem i oppvaskmaskinen?"
Jeg elsker deg, Melinda. Det var ikke meningen å dra min vei.
Jeg vil aldri være uten deg.
Hvis jeg bare kunne få et tegn.
Hvis jeg kunne få vite at du er ok.
Hvis jeg kunne vite at du har funnet fred,
ville jeg kanskje komme over dette.
Jeg skulle ønske det, men jeg er her.
Jeg er hos deg nå.
Kom inn. Det er på tide å sove litt.
-Hvis jeg bare kunne sove. -Hei!
Hvis jeg bare kunne. Du kan ikke hjelpe meg!
Jim? Er det deg? Jeg forstår ikke.
Mel, nei! Det er ikke meg. Det er et spøkelse.
Melinda, jeg er her. Hør meg.
Kjære, er alt i orden der nede?
Ja. Alt i orden. Bare legg deg igjen.
Mel, hør meg. Hør meg.
Begravelsesbyrå
Familie og venner av JlM CLANC Y Til hans minne
Bra oppmøte.
-Tim, vi bør begynne. -Ok.
Jeg... Beklager.
Jeg er litt...
Jeg skulle stå her og snakke om savn,
om å miste en ektemann,
en sønn, å miste en venn.
Plutselig føles det feil å snakke om tap.
Jeg vil heller snakke om alt vi fikk,
hva han etterlot seg.
Vi har ikke mistet noe. Vi er vinnere.
Vinnere fordi han var her, og han var hos oss og var glad i oss.
Og vi var glade i ham.
Alle her inne ble bedre personer av å kjenne ham.
Er det noe tap i det?
Jeg skulle spille denne
triste, rørende sangen.
Jim likte ikke triste, rørende sanger.
Han likte å rocke. Det burde vi også gjøre.
Jeg er her.
Jeg vet det.
Jeg danser i min manns begravelse. Er ikke jeg en lykkelig enke?
Enda en skandale i Grandview.
Jeg forsto ikke hvorfor du holdt deg unna.
Du kunne ikke se meg gjennom sorgen.
Jeg måtte hjelpe deg.
Jeg forsto ikke tegnene du ga meg.
Eplet, tallerkenene, sølvtøyet. Jeg tenkte: "Er han sulten?
"Er det den eneste beskjeden fra det hinsidige?"
Det var ikke meg. Det var et annet spøkelse,
en sint jente i tenårene, tror jeg. Hun kan være farlig, Mel.
Det betyr ingenting lenger.
-Alt er så tomt uten deg. -Nei, jeg er her.
Og jeg skal ingen steder.
Du kan ikke bli. Det vet du. Du må gå videre.
-Hvorfor det? -Slik er det bare.
Det er neste steg.
-Jeg vil ikke. -Jeg vet det.
Mel, jeg har aldri fortalt dette,
men jeg tror ikke jeg tror på det å gå videre.
Jeg tror på at det skjer. Men må det nødvendigvis skje?
Hvis du ikke tror det, er det som om du ikke tror på meg.
Jo, det gjør jeg. Jeg stiller bare spørsmålet.
Tror du ikke det kan være bedre om noen blir?
Jeg vet det føles slik.
Tror du jeg vil at du skal gå?
Tror du ikke jeg foretrekker å bli her
og glemme alt annet?
Jeg vil at du skal ha ditt eget liv...
Dette er mitt kall. Det er derfor jeg har denne evnen,
å hjelpe sjeler videre til neste steg,
og det er også det beste for deg. Så, jeg kan ikke...
Nok snakking. Jeg vil bare være hos deg nå.
-Vær så god. -Takk.
Jeg kan bli, vet du.
Det går bra. Helt sant.
Siden likvåken føler jeg meg lettere.
Det er nesten som om smerten er borte.
Og det føles nesten som om det er galt.
Fortell henne at jeg hadde villet det slik.
Du kjenner Jim. Han hadde villet det slik,
at alle er glade.
Ja. Det er sant.
Du vil vel ikke glemme meg? Jeg er så glad i deg.
-Jeg vil ikke miste deg også. -Det vil du ikke. Du er familien min.
-Til lykke på reisen. -Takk.
Ha det.
Skulle vi ikke sagt at du er her?
Hadde vi det, ville hun aldri kommet over det.
Hei, hvem er du?
Hva vil du med kona mi?
Hva gjør du? Jeg er her!
Kan du ikke se meg? Jeg hater deg!
Kom igjen.
Jeg ville bare lage en omelett.
Hva?
Husker du det du sa om moren din?
At hun ikke skulle vite at du er her
for at hun skulle komme over det?
Det er du som ikke har kommet over det.
Og det må du.
Det er ikke rettferdig å holde deg her.
Du holder meg ikke her. Det er det jeg som gjør!
Da er det urettferdig at jeg lar deg bli.
Melinda, hvorfor kan vi ikke være sammen hvis vi kan?
Fordi vi ikke er sammen. Vi kan ikke, ikke i den virkelige verden.
Hva med vår verden?
Er ikke dette bedre enn aldri å se hverandre igjen?
Kors på halsen.
Jeg kunne godt latt være å gå ut mer
hvis jeg kunne vært hos deg, levende eller død.
Men du har en reise du må ta.
Jeg også.
Vi kan bare ikke være sammen akkurat nå. Det er alt.
Dette er et veiskille til vi møtes igjen
på din side.
Min vei, min reise er med deg. Det er deg.
Det har alltid vært slik.
Det er valget jeg tok og jeg skal ikke...
Jeg kan ikke gi slipp på det bare fordi jeg er død.
Det er jammen ikke noe man sier hver dag.
Jeg vil ikke at du skal komme hit mer.
Det gjør vondt for begge, ikke sant?
Og det blir feil. Så hvis du elsker meg, vil du bare...
Vil du bare gjøre det som er riktig og gå videre.
-Det tror du ikke på. -Jo, det gjør jeg.
Ikke gjør dette vanskeligere enn det allerede er.
Du vet hva du må gjøre.
Jeg skal være hos deg igjen.
Det vil ikke virke som om det er så lenge. Jeg lover.
Jim, vær så snill. Ikke gjør dette. Jeg kan ikke...
Tuller du?
Jeg har fri, ok? Jeg kan ikke hjelpe deg.
Du må hjelpe ham.
Hvem? Jim?
-Tilgi ham. -For hva? Hva snakker du om?
Se hva jeg har gjort mot ham.
Her er værmeldingen.
Det vil blåse storm fra tid til annen
i hele helgen, og myndighetene vil øke vannutløsningen
fra vannreservoarene i påvente av avrenning.
Lette byger...
Jeg må bare innrømme
at det er helt topp å tulle slik med folk.
Og jeg må innrømme at hjerterytmen min
aldri har gått under 1 25 siden jeg møtte dere.
Hvorfor gjorde du det?
Beklager, Eli. Jeg ville bare prøve å slå på klokkeradioen din.
Det er mye å lære som spøkelse.
Lone Ranger-looken passer deg.
Jeg er ømfintlig overfor lys, ok?
Er denne flombelysningen virkelig nødvendig?
Beklager, jeg klarer det ikke.
Hva vil du, Jim? Jeg er glad for å se deg,
men hvorfor er du ikke hos Melinda?
Melinda vil ikke se meg. Hun vil at jeg skal gå videre.
Seriøst?
Jeg trodde dere var godt gift.
Du dør, så hiver hun deg ut?
Dr. Phil, jeg trenger ikke ekteskapsrådgiving, ok?
-Jeg trenger din hjelp. -Hvordan det?
Det er et spøkelse som hjemsøker Melinda. Et farlig et.
Jeg er redd hun skal skade henne.
Unnskyld at jeg sier det, men
har ikke du bedre sjanser
enn meg til å takle et spøkelse?
Jeg mener, siden jeg er i live og du er...
-Død? -Jeg skulle si "mindre i live".
Spøkelset er redd for meg. Jeg får ikke tak i henne.
Jeg har ikke lært det ennå.
Jeg er bekymret for Melinda,
hun er mer sårbar enn noensinne.
-Hva slags spøkelse? -Hun er syk.
Hun bruker sykehusklær.
Hun har misfarget hud, hun mister håret.
Jeg tror hun er kreftpasient.
-Hva skal jeg gjøre? -Hjelp Melinda
å finne ut hvem spøkelset er og hva hun vil.
Kanskje du kan hjelpe Melinda å engasjere seg i den virkelige verden?
Så hun glemmer meg.
Med andre ord, få Melinda til å gjøre noe hun ikke vil.
Det er jo enkelt.
Si til henne at jeg ikke kan gå videre, jeg vil ikke gå videre
før dette spøkelset er ute av livet hennes.
Jeg vil ikke klage, men jeg begynner å få farge.
Det trengs.
Det er 50 prosent sjanse for at det var en drøm.
-Det var ingen drøm. -Hva om jeg ville det slik?
Hvorfor kommer han til deg?
Vil han at du skal si at han blir?
Han er bekymret for deg.
Han vil se til at du er trygg.
Trygg? Ingen er trygg.
Han har de beste intensjoner.
Jeg kjenner Jim.
Han gjør dette fordi han elsker meg.
Og jeg gjør det jeg gjør av samme grunn.
Det er som et møte mellom O. Henry og Edgar Allan Poe.
Hvis du vil hjelpe Jim, si at han skal gå videre.
Jeg vil hjelpe deg.
-Jeg har det bra. -Nei, det har du ikke.
Du er sint, du har det vondt, du er fortapt,
lik alle andre i din situasjon.
Det er ikke noe jeg kan gjøre.
Jo. Du kan hjelpe meg å finne spøkelset som hjemsøker deg.
-Å finne ut hva hun vil. -Jeg bryr meg ikke.
Lat som, da vel! Du må finne noe positivt,
noe som kan hjelpe dette spøkelset, Jim og deg selv.
Fortell meg hva du vet om henne.
-Hun sa jeg måtte tilgi ham. -Jim? For hva?
Jeg vet ikke om hun snakket om Jim.
Hun virker forvirret.
Jim tror hun er en kreftpasient.
Det er mulig.
Da sjekker vi med sykehusene.
Etter noen som har dødd av kreft i Driscoll County, det bør gå kjapt.
Det er en begynnelse.
Jeg vet du prøver å hjelpe.
Men jeg kan ikke gjøre dette.
Jeg vil ikke ha noe å gjøre med spøkelser.
Melinda...
Jim, folk har lett etter en måte å leve evig på i millioner av år,
men det er umulig. Det går imot naturkreftene.
Jeg vil ikke leve evig.
-Men jeg kan ikke leve uten Melinda. -Du gjør ikke det.
Men du skylder henne å leve uten deg.
Jim, jeg kan ikke vente lenger. Jeg må gå videre.
Jeg vil ta deg med meg.
Det er det jeg har ventet på, men jeg kan ikke tvinge deg.
Hva blir det til?
Er det pappa?
Han har også ventet. På oss begge.
Jeg kan ikke.
Er han ikke her?
Hvem?
-Den døde mannen. -Mannen min.
Nei. Han er ikke her.
Han vil ikke la meg snakke med deg. Han hater meg.
-Handler dette om Jim? -Først og fremst om stefaren min.
-Jeg såret ham. -Hvordan da?
-Er han i live? -Ja. Men han vil ikke være det.
Jeg vil ikke virke ufølsom,
men jeg har det ikke så bra nå.
Alt sammen er min feil.
Jeg vet også hvordan det er å føle skyld.
Alt er min feil. Det skjedde på grunn av det jeg gjorde.
Hva gjorde du?
Det er min skyld at mannen din er død.
Hva har hun med Jims død å gjøre?
-Ville ikke Jim ha sagt noe? -Kanskje han ikke visste det.
-Eller hun er forvirret eller lyver. -Takk for at du innsnevret det.
Det er derfor vi trenger deg med på laget igjen!
Du må høre hva spøkelset har å si.
-Jeg tror jeg skremte henne i går kveld. -Er ikke det ironisk?
De fleste spøkelser skremmer jo de levende, men du...
Fokuser. Hvordan skal vi finne ut hvem dette er?
Fokus? Hva med dette?
Vi har antatt,
på grunn av det du og Jim sa,
at hun, på bakgrunn av hvordan hun ser ut, er en kreftpasient.
Men det fins en annen mulighet.
Jim sa at spøkelset hadde noe i kåpen. Et eple?
Ja, hun kastet det i hodet på meg.
Hvorfor skulle noen gjemme mat i en badekåpe?
-Sparte hun på noe? -Kanskje hun gjemte noe.
Fordi hun ville at noen skulle tro at hun hadde spist det.
-Jeg skjønner ikke. -Ok.
Gul hud, råtnende tenner og håravfall er alle symptomer på
anoreksi.
Spøkelset er ikke så magert.
Å sulte seg kan gi andre komplikasjoner,
som at hjertet svikter.
Det stemmer mer med alderen
-og skyldfølelsen hennes. -Hvis hun er herfra...
Det blir lettere å spore opp en så uvanlig sak i Grandview.
Hva gjorde jeg nå? Kom igjen, bare si det.
Du snevret det inn.
Jeg beklager, mr. James. Vi kan ikke gi ut slik informasjon.
-Det er dr. James, faktisk. -Det står ikke at du er lege.
Jeg har doktorgrad i psykologi og filosofi,
og jeg var også kjærlighetsdoktoren på high school.
lmponerende. Far vel.
Eli, hør her.
Be henne få frem opplysningene på skjermen.
Er du ok?
Jeg liker bare ikke når noe uventet skjer.
Hun trenger bare se i arkivet. Hun trenger ikke nevne navn.
-Hvordan skal det hjelpe? -Hva sa du?
Jeg kan lese navnet over skulderen hennes, din dust.
Kan du gjøre meg en tjeneste?
Kan du se om noen spesielle...
Nei, ikke spesielle! Hun kan ikke gjøre det.
Med spesielle, mener jeg hvem som helst
som har dødd som følge av anoreksi i den siste måneden.
Hvorfor skulle jeg gjøre det?
Du undersøker for universitetet
om dødsfall som følge av anoreksi blant studenter.
-Det stemmer. -Eli, hun kan ikke høre meg.
Jeg undersøker dødsfall som følge av anoreksi på universitetet,
og jeg vil finne ut om kurven går oppover
når skolen begynner igjen.
Det ville vært gøy å overvære forelesningene dine.
Det var to dødsfall i forrige måned, ett på sykehuset, ett ved ankomst.
DØDSÅRSAK: Komplikasjoner fra - hjertestans
-Hjelper det? -Har det.
Det gjør det. Det hjelper mye.
Var det opp til meg, skulle du fått lønnsbonus
denne uken.
Du bør gå nå.
Caitlin Mahoney, adressen hennes er 1 5 Keats Street.
-Ikke glem det. -Greit.
-Se bak meg. -Hjerteflimmer.
-Defibrillatoren er på vei. -Lad opp til 200.
Jeg har adrenalinet klart, doktor.
-Klart. -Klart.
Fortsett hjertemassasje. Gi ham adrenalin.
Stopp hjertemassasje. Sjekk hjerterytme.
Pulsen synker.
Hjertet slår ikke. Jeg fastsetter det.
Dødstidspunkt, 1 1 .22.
Jeg ringer kona.
Ikke mer smerte.
-Det er vanskelig, ikke sant? -Hva da?
Å være deg.
Ikke akkurat nå.
Jeg mener det du gjør hver dag.
Jeg prøvde det i fem minutter,
jeg trodde hodet skulle sprenges.
Jeg syntes det før. Jeg visste ikke hva som virkelig var vanskelig.
Det er huset.
Jeg har ikke lyst til å gjøre dette. Kan du gjøre det?
Jeg? Jeg gjorde jobben på sykehuset.
-Din tur. -Jeg forstår.
Jeg vet ikke om jeg kan møte sørgende nå.
-Hva? -Å, nei.
Husker du meg?
Jim, jeg vet at jeg ba deg holde deg unna,
og det har du, men det er noe du må vite.
Jeg er her. Det er greit.
Caitlin Mahoney døde for en måned siden av anoreksi.
Hun bodde hos stefaren. Hjertet hennes sviktet
før han hadde muligheten til å innse at hun ikke spiste.
Han var knust. Hun var alt han hadde.
Stefaren begynte på jobb med én gang,
tidligere enn han burde, han visste ikke hva han skulle gjøre.
Så skjedde det noe på jobben.
-Noe som nesten ødela ham. -Hva da?
Hvor jobbet han?
l Grandview politidistrikt.
Stefaren hennes er Carl Neely,
betjenten som skjøt deg.
Jeg har bedt om unnskylding, det er greit om du hater meg.
Jeg vil ikke snakke om dette mer.
Jeg har det vanskelig nok som det er.
Jeg hater deg ikke. Ingen hater deg.
Jeg sa jeg skulle ta med noen som kunne hjelpe.
Bra at du ikke gjorde det. Har snakket med psykologene.
Jeg vil bare være i fred.
Det var ikke din feil.
Jeg skulle ikke vært på jobb.
Jeg skulle ikke stolt på at jeg kunne håndtere våpen.
Jeg var ikke klar.
Jeg snakker om Caitlin. Det som skjedde med henne var ikke din feil.
Hvordan vet du om Caitlin?
Hun klandrer seg selv. Hun ønsker hun kunne gjøre alt om igjen,
men det kan ingen av oss.
Ingen av oss kan forandre det som skjer.
Vi må bare akseptere det, takle det og ikke la det knuse oss.
Hun har vært her, hun har passet på deg.
Hva er det du sier?
Jeg sier at hun ser hva som holder på å skje med deg,
det gjør henne veldig trist.
Dette er ikke mulig.
Det er det.
Fortell ham at jeg ikke mente å såre ham,
det var så dumt, jeg var så besatt.
Jeg kunne ikke bli tynn nok.
Hun beklager så mye.
Hun tenkte aldri på hva det ville gjøre med deg.
Jeg skulle funnet ut at hun var i trøbbel og hjulpet henne.
Jeg ville ikke tro at noe var galt.
Jeg gjemte det for ham.
Jeg trodde alle ville elske meg hvis jeg var tynnere,
tynn og vakker som i bladene.
Hun tror det som skjedde den kvelden med deg og Jim var hennes feil
fordi du var så distrahert.
Nei. Det var ikke hennes feil. Jeg skulle ikke vært i tjeneste.
Hun må innse det.
Jeg ville bare ha henne tilbake.
Jeg ville ha jenta mi tilbake.
Han var den eneste som aldri dømte meg.
Jeg tok ham for gitt.
Hun vet at du alltid stilte opp for henne,
selv om hun ikke innså det,
selv da hun trodde at du ikke kunne se henne.
Men hvorfor? Hvorfor gjorde hun det mot seg selv?
Kanskje hun var redd,
redd for at ingen noensinne ville elske henne,
ikke for den hun virkelig var.
Nå innser hun kanskje at hun ble elsket slik,
at det var ekte kjærlighet,
og at en slik kjærlighet aldri vil forsvinne.
Den blir bare sterkere.
Det betyr at hun kan gå videre, og det kan du også.
Jeg beklager at jeg såret deg, pappa. Jeg er så glad i deg.
Caity, jeg syntes alltid at du var perfekt, innvendig og utvendig.
Jeg skulle ønske du kunne sett det.
Jeg også.
Melinda, fortell ham det.
Jim er også her. Han klandrer deg ikke.
Hun går videre nå?
Blir du med?
Ikke riktig ennå.
Kom forbi. Kom igjen.
Greit, vent her.
Det var ikke din feil heller.
-Hva? -Det som skjedde med meg.
Det var ikke på grunn av det du gjør.
Hvorfor skjedde det da?
Jeg vet ikke. Jeg tror ikke vi kan finne ut det. Ikke her.
Da vil jeg ikke vite noe. Det ville vært mye enklere.
-Melinda, jeg elsker deg. -Jeg elsker deg også.
Nå må du gå og gjøre det korrekte.
Defibrillatoren er på vei.
Jeg vet det.
Jim?
Jeg trenger 40 enheter med O minus.
Nei.
Det ser ut til at det var...
Oppretthold trykket.
Ok, lader.
Gå unna.
Klar!
Lader, lader.
-Sjekk pulsen. -Ingen reaksjon.
Ingenting.
Vi har mistet ham.
Dødstidspunkt, 1 0.3 7.
Gjør ham klar til transport. Jeg ringer likhuset.
Jim, nei!
Nei!
Ken. Patrick. Kom hit.
Hold ut, kompis. Ta det med ro. Gi oss et øyeblikk.
Jim, det er deg. Du er tilbake.
Rolig, kompis.
Jim?
Kjenner jeg deg?